Мінський формат скоріш мертвий. Навіщо Кравчуку рада з "донецьких старців" при ТКГ
В Офісі президента розуміють, що мирні переговори по Донбасу зайшли в глухий кут, і заради ілюзії мирних зусиль вирішили покликати на допомогу "міцних господарників", які візьмуть на себе тягар можливих невдач і озвучать тези, про які не може безпосередньо говорити Банкова, та й Кравчук побоюється
![Леонід Кравчук](https://www.dsnews.ua/static/storage/thumbs/414x290/9/4a/502a7f4e-dcd4d52e9e0917f0ec1ca517b9f354a9.jpg?v=7155_1)
Нормандія і Мінськ "в комі"
У понеділок, 5 жовтня, глава української делегації в Тристоронній контактній групі Леонід Кравчук анонсував створення при ній нової ради за участю вихідців з Донбасу. Ідею йому нібито підказали різні люди, які раніше працювали в регіоні, й запропонували свою допомогу на переговорах.
"Вони займали там дуже важливі позиції організаційні, політичні, господарські. Тобто їх там добре знають, а вони добре знають Донбас. Я ще раз хочу сказати, ми думаємо над тим, як створити раду людей. Не одного взяти члена делегації України в ТКГ, а зібрати раду людей, які будуть допомагати збирати можливості, думки, пропозиції", — сказав Кравчук в ефірі телеканалу "Україна 24".
Така заява могла б здивувати стороннього спостерігача, адже зараз в складі української делегації вже є представники Донецької та Луганської областей. Журналісти Денис Казанський і Сергій Гармаш представляють Донецьку область, а голова Міжнародної організації "Луганське земляцтво", юрист Вадим Горан і лікар Костянтин Лібстер — Луганську область.
Мабуть, справа в тому, що в Офісі президента розуміють — і в нормандському, і в мінському форматах Україна знаходиться в глухому куті. Цьому є безліч доказів: зокрема, Андрій Єрмак давно перестав говорити про головну мету, яку він планував досягти до місцевих виборів, — звільнення заручників. Росія вустами Дмитра Козака дала зрозуміти керівникові Офісу президента, що без серйозних поступок подальші переговори неможливі. Але проблема Банкової в тому, що такі поступки чимало українців напевно розцінять як зраду — з усіма наслідками, що виливаються в протести.
"Міцні господарники" і мир на Донбасі
В результаті у Зеленського шукають інші способи показати, що мирний процес не в комі, а якось і кудись іде, тобто мета, яку Зеленський обіцяв своїм виборцям і в яку так вірили на півдні і особливо на сході країни, досяжна. Щоб домогтися подібного ефекту, на Банковій вирішили паралельно запустити два процеси. По-перше, надати нормандському формату парламентський вимір, почавши нові переговори по ОРДЛО — між парламентами України та Росії за посередництва парламентів Німеччини і Франції. У такому форматі Зеленський і Єрмак завдяки перспективним учасникам переговорів Миколі Тищенку і Віктору Медведчуку знімають з себе відповідальність — головним переговірником з ОРДЛО стає Верховна Рада, на представників якої і буде спрямований негатив, пов'язаний з "гнучкою" лінією на переговорах і бажанням піти назустріч побажанням Кремля.
По-друге, приблизно таку ж мету, але вже в мінському, а не нормандському форматі переслідує і майбутня "рада з вихідців з Донбасу", про яку говорив Кравчук. "Міцні господарники", які в 2014 р. втекли від війни до Києва, найімовірніше, погодяться з пропозицією взяти участь, і Україна згадає такі прізвища, як, наприклад, колишній мер Донецька Олександр Лук'янченко, власник "Норда" Валентин Ландик або колишній (?) власник шахти ім. Засядька Юхим Звягільський.
Загалом ідея змістити фокус з Офісу президента на "міцних господарників" і депутатський корпус виглядає привабливою для Андрія Єрмака і його начальника Володимира Зеленського. З одного боку, влада показує виборцям, що мінський і нормандський формати не померли, діалог з Москвою триває, хоча й іншими способами. З іншого — вже ніби і не вони модерують діалог, не їм за нього і відповідати.
Утім, враховуючи практику реалізації подібних ідей, нинішня задумка з радою при ТКГ може і не зайти українцям ще до початку роботи. Тут досить згадати про практично відразу ж скомпрометовану "Платформу примирення" Сергія Сивохи, який замість прогресу в переговорах домігся ненависті з боку патріотично налаштованих громадян (у тому числі не тільки до Сивохи, а й до тих, з чиєї подачі він з'явився в РНБО) і поспішив ретируватися з миротворчої ниви. Не застраховані від схожого сценарію і учасники майбутнього ради.