Олексій Арестович
Речник української делегації в Тристоронній контактній групі з урегулювання конфлікту на Донбасі
![Олексій Арестович](https://www.dsnews.ua/static/storage/thumbs/414x290/2/49/cc493500-a09e3a30cba4e0b6aee96a710d149492.jpg?v=0278_1)
Навчання й початок карʼєри
Народився 3 серпня 1975 року в Грузії у військовому містечку. Пізніше родина перебралася до України. У 1992 році Арестович закінчив у Києві середню школу №178 і вступив на біологічний факультет університету ім. Тараса Шевченка, однак на першому ж курсі зрозумів, що це — не його, й облишив навчання. Хлопцеві подобалось займатись театральною діяльністю, тож із 1993-го протягом наступних 17 років він грав у театрі "Чорний квадрат".
Утім, мрії не обмежувались лише театром. Позаяк батько Арестовича був офіцером, він також хотів здобути військову освіту й стати розвідником, тому паралельно з виступами почав навчатись в Одеському інституті сухопутних військ. Там добре вивчив англійську мову й отримав диплом військового перекладача.
З 1999 року був кадровим офіцером розвідки Збройних сил, працював у Головному управлінні розвідки під керівництвом Ігоря Смешка. У 2005 році зі скандалом звільнився з лав Збройних сил та оголосив про завершення карʼєри військового.
"Я служив у Департаменті стратегічних досліджень Міністерства оборони. Підготовлені нами звіти надходили прямо на стіл президентові, премʼєр-міністру, міністру оборони, голові Верховної Ради тощо. Після "Помаранчевої революції" ситуація в країні змінилася. Коли колишні директори цукрових заводів починають видавати директиви і вчити бойових офіцерів, як їм нести службу – це нонсенс, про що я одного разу і доповів командуванню. У відповідь мені сказали: мовляв, куди ти дінешся, будеш служити. Але наступного дня я не вийшов на роботу, а після довгих митарств усе-таки звільнився"
Ще під час роботи в розвідці, у 2003 році, пішов учитися в авторську школу російського психолога Авесалома Підводного "Людина серед людей", яку завершив у 2010 році.
Після звільнення з армії, з 2005 по 2012, Арестович знімався в рекламних роликах "Оранти", "Life :)", шоколаду "Корона", горілки "5 крапель", а також засвітився у півтора десятках телесеріалів і фільмів.
У 2005 році Арестович вступив у партію "Братство" Дмитра Корчинського і став його партійним заступником, активно виступав проти "помаранчевої чуми" і послідовників "Помаранчевої революції". Спочатку вони регулярно їздили з Корчинським до Росії на конференції "Євразійського руху" Олександра Дугіна (який, до речі, є затятим українофобом та ідеологом російського фашизму). Арестович і Корчинський закликали російські громадські організації, фонди та інститути "до протистояння різноманітним помаранчевим намірам і всередині країни, і на всьому пострадянському просторі".
У 2008 році їхній політичний курс радикально змінився, і Арестович із Корчинським уже будували "стратегію оборони Криму" від російських окупантів. Арестович нині стверджує, що він передбачив анексію Криму задовго до 2014 року. Так, на початку 2009 року вони з Корчинським організували громадянську ініціативу "Геть усіх", у якій основним завданням Арестовича була організація акцій. Він провів кілька нечисленних акцій, і на цьому громадянська ініціатива припинила своє існування.
3 червня 2009 року Олексія Арестовича призначили на посаду заступника голови Приморської районної адміністрації. Йому присвоїли 9-й ранг держслужбовця і призначили надбавку в розмірі 50% до окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років. Але через три місяці мер Одеси Едуард Гурвіц звільнив Арестовича з посади. Причини такого рішення невідомі.
У 2013 році брав участь у зйомках шоу "Навчіть нас жити" на телеканалі ICTV як психолог-консультант.
З початку війни на Донбасі у 2014 році Арестович почав позиціонувати себе як військовий експерт і вести блог на Facebook, а також дописувати в колонках для різних інтернет-ЗМІ.
Якийсь час був в АТО за контрактом. Утім, деякі ЗМІ піддали цю інформацію сумніву, оскільки Арестович стверджував, що пережив підрив і залишився єдиним у групі, кого не зачепило. Але річ у тім, що Краматорськ (підконтрольне Україні місто Донецької області), де він служив, знаходиться досить далеко від зони бойових дій. І незрозуміло, який підрив і де саме пережила його розвідгрупа, і куди вона взагалі ходила в розвідку.
З 2019 по 2020 рік Арестович проводив лекції, тренінги та консультації в галузі групової психології, протистояння маніпуляції, мистецтва спілкування, ораторського мистецтва, переговорних технік, публічних виступів, акторської майстерності, психології соціальних контактів. Читав лекції з розвитку свідомості, формування світогляду тощо. Давав численні інтерв'ю ЗМІ, грав і кіно.
28 жовтня 2020 року Арестовича призначили спікером української делегації в Тристоронній контактній групі.
Скандали
Арестович не раз опинявся в епіцентрі скандалів через свої висловлювання, в тому числі й щодо теми Донбасу.
Так, із початку 2014 року Олексій Арестович був затребуваний багатьма каналами, в ефірі яких він розповідав про своє бачення ходу війни. Втім, у 2017 році він зізнався, що "брехав, починаючи з весни 2014 року".
Після боїв у районі Дебальцевого (лютий 2015 року) Арестович заявляв, що втрати української армії зовсім невеликі.
У 2017 році заявляв, що не є патріотом України, його "не турбує розвиток української культури" і "не колишуть" національні питання, а також, що йому "плювати" на питання відновлення історичної памʼяті, справедливості, становлення нації і мови.
"Я — не патріот. Причому, не тільки України, а й будь-якої національної держави, як такої. Я патріот "5-го проєкту", проєкту обʼєднаної Землі в дусі Тейяра де Шардена і Вернадського. Із сучасних діячів мені найближче Маск, людина, яка найбільш послідовно і активно проводить в життя проект перебудови соціосістеми "Людство" в поліглобальний вимір… На питання відновлення історичної памʼяті, справедливості, боротьби, перемог і поразок, становлення націй, мови/-в, закриття історичних ран, я дивлюся, як солдат на вошу. Мені на них начхати слиною з високої вишки ноосферизму. Я навіть визнаю їх важливість, просто мені особисто — нецікаво. Саме тому, я повертаюся на ту мову, якою мені зручніше говорити. Якщо Ви — патріот, я поважаю Ваші погляди. Але мені сильно не подобається та версія патріотизму, на якій ми всі дружно поїхали. Якщо для патріотизму потрібно щось замовчувати і когось придушувати, я в такому патріотизмі участі не беру"
А з 2019 року, коли президентом України став Зеленський, Арестович нещадно критикував його, називаючи, зокрема, "ватником". У березні 2020 року, коли почалась епідемія коронавірусу, Арестович казав, що головна проблема на карантині – це сам президент України.
Буквально перед призначенням на посаду спікера української делегації в ТКГ Арестович уже заявляв, що президент багато працює. Потім він дав інтервʼю, у якому похвалив ідею Зеленського щодо проведення опитування за п'ятьма питаннями в день місцевих виборів 25 жовтня 2020 року.
17 грудня 2020 року Арестович, коментуючи смерть військовослужбовця, який потрапив до полону противника, заявив, що український військовий "перебуваючи у стані спʼяніння, здійснив самовільний перехід на бік противника (без зброї), та помер від алкогольної або наркотичної інтоксикації". Таким чином Арестович поширив версію окупантів Донбасу. Згідно з протоколом судово-медичної експертизи тіла загиблого бійця, причина смерті — асфіксія із ознаками побиття. 18 грудня Арестович перепросив за те, що дезінформував українців щодо причин смерті захисника.
Колишній заступник секретаря РНБО Сергій Кривонос звинуватив Олексія Арестовича в тому, що він під час служби за контрактом на передовій на Донбасі в 2018 році нібито завів групу снайперів на мінне поле. Арестович заявив про неправдивість цієї інформації.
У лютому 2021 року партія "Європейська Солідарність" звинуватила Арестовича в сексизмі щодо членів політсили і закликала усунути його з посади речника української делегації у ТКГ. Приводом послужив його виступ в ефірі одного з українських телеканалів разом із Іриною Геращенко, де він сказав: "Хто деморалізує українських військових? Чи не ви? Чи не "ЄС", коли складаєте казки про те, що їм забороняють… не дають стріляти. Ви ж їх і розбещуєте, Вагнером цим усім, Медведчуком… Ви відкрито працюєте проти національної безпеки держави, інформаційної складової. Це офіційна заява… Так, я звинувачую "ЄС" у тому, що ви працюєте відповідно до російських наративів… Я вже не раз говорив, як ви себе поводите, до чого ви скочуєтесь. Ви зовнішність президента обговорюєте… не так бронежилет сидить, не так каска — ви ж до рівня жіночого гуртожитку опустилися ПТУшного такого в тому, що ви робите".
"Приношу свої щирі вибачення жіночим гуртожиткам за порівняння їх із "ЄС", — написав пізніше Арестович на своїй сторінці у Facebook.
Цитати
Серпень 2019, до призначення в ТКГ: "Зеленський не зрадник. Він дійсно старається. … Він виходить зі світу уявлень звичайного криворізького ватника з його кругозором".
Про Зеленського, березень 2020 року: "Чудо перебуває у психологічному стані, який узагалі викликає сумніви в його здатності виконувати свої посадові обовʼязки. .. З чудом усе ясно — лялечка, яку зліпили олігархи і підсунули вам як месію. Йдеться про вас, великі голосувальники за месію. Як воно, не тисне?"
Про тих, кто критикує Зеленського, початок 2021 року: "Дятли, які сьогодні кричать, що "Зеленський неправильно хоче в НАТО". Ви вже забули, як учора кричали, що він — "ватник і хоче в РФ"? .. Щури помийні".
Особисте життя
Був двічі одружений. Друга дружина, з якою вони побралися в 2015 році, - Анастасія Арестович (у дівоцтві Грибанова), директор із розвитку в одному з видавництв. Арестович має двох дітей — доньку Вероніку (від першого щлюбу) й спільного з Анастасією сина Олександра.
Власність
Згідно з декларацією Арестовича за 2019 рік, він володіє земельною ділянкою в населеному пункті Брицьке Липовецького району Вінницької області. Її площа складає 47 404 кв. м.
Також він задекларував авто Honda CR-V 2007 року випуску.
Зарплата, отримана під час служби у військовій частині, складає 272 915 гривень.
Арестович зберігає готівкою 200 000 гривень. Валюти в нього немає, так само, як і власного житла.